ser, a la p��tria en quant p��tria vol dir el paisatge familiar, la dona i els infants, l'honor del nom col��lectiu.
Sembla que Xenofont la public�� sota el pseud��nim de Temist��genes de Siracusa; podent parlar d'ell mateix en tercera persona, disposa d'una llibertat m��s gran per posar de relleu el paper que en la famosa retirada s'atribueix, i que altres mem��ries anteriors (per exemple l'An��basi del seu company d'armes Sof��net d'Estimfal) deixaven en la insignific��ncia. M��s tard, Diodur de Sic��lia pogu�� historiar la mateixa expedici�� sense anomenar Xenofont.
Per�� a nosaltres ��s l'An��basi de Xenofont que ens interessa; l'acceptar-la com a pura novel��la d'aventures, com a pur document hum�� encara que se'ns demostr��s que no an�� del tot com Xenofont ens conta una expedici�� que comen?�� essent una de tantes lluites intestines del corromput Imperi Persa i acab�� essent, amb el temps, una lli?�� per al gran Alexandre. La qual cosa fa d'aquests Deu Mil aventurers, els ?Pioners? de l'expansi�� de la cultura grega Orient endins.
NOTA.-Hem afegit a la fi del segon volum d'aquesta versi�� de ?Els Deu Mil?, la de la ?Vida d'Artaxerxes?, per Plutarc. Amb la qual el llegidor tindr�� una visi�� de la revolta de Cirus, com si digu��ssim des de l'altra banda, ensems que una pintura general de la cort del Gran Rei. El llegidor completar�� profitosament aquesta amb la lectura del manual ?L'Antic Orient? de D. G. Hogarth (Enciclop��dia Catalana), on trobar�� aix�� mateix mapes per seguir, baldament per sobre, l'itinerari dels Deu Mil.
LLIBRE PRIMER.
CAP��TOL PRIMER
CAUSES DE LA GUERRA. PREPARATIUS.
Darius i Parisatis tingueren dos fills: el m��s gran, Artaxerxes; el m��s petit, Cirus. Darius havent caigut malalt i pressentint la fi de la seva vida, volgu�� tenir els dos fills vora seu. El gran s'esqueia a ser-hi; i Cirus fou enviat a cercar de la prov��ncia de la qual l'havia fet s��trapa, nomenant-lo tamb�� general de totes les tropes reunides en el pla del Castol. Cirus, doncs, puja, acompanyat de Tissafernes, a qui tenia per amic, i seguit de tres cents hoplites
(1) grecs comandats per X��nias parrasienc.
Darius mor, i Artaxerxes el succeix de rei. Llavors Tissafernes acusa Cirus al germ��, dient que conspirava contra ell. Artaxerxes s'ho creu, i agafa Cirus per matar-lo; sin�� que la mare, a for?a de s��pliques, el fa enviar de bell nou a la prov��ncia.
Cirus se'n va, havent passat per aquell perill i aquella deshonra, i medita com fer-ho per no haver de dependre m��s del germ��, m��s aviat si podia per regnar en el seu lloc. De primer Parisatis, la mare, estava tota per Cirus, al qual duia m��s amor que no al regnant Artaxerxes. Despr��s, qualsevol que vingu��s de part del rei a la seva prov��ncia, ell se'ls disposava tots talment, que en donar-los comiat eren m��s amics seus que no pas del rei. Aix�� mateix posava tota la cura perqu�� els b��rbars que eren al seu servei fossin bons per a la guerra i li tinguessin bona voluntat.
Per altra banda, llevava tropes gregues, tan d'amagat com podia; a fi de sorprendre el rei com m��s desprove?t millor. I vet aqu�� com feia aquesta lleva. En totes les ciutats on tenia guarnici��, ordenava als comandants que traguessin soldats del Pelopon��s, com m��s i com m��s valents millor, sota el pretext que Tissafernes li rondava les ciutats. Per tal com d'antic les ciutat j��niques eren de Tissafernes, que el rei les hi havia donades; per�� llavors s'havien passat a Cirus totes, llevat de Milet. Ara, a Milet, Tissafernes, pressentint que duien de cap si fa no fa el mateix, de passar-se a Cirus, occ�� els uns i bandej�� el altres. Cirus acull els fugitius, aplega un ex��rcit, assetja Milet per terra i per mar, i prova de fer-hi tornar a entrar els expulsats. I aquesta li era una altra excusa per ell llevar tropes. I despr��s, enviant al rei, li demanava que, essent com era el seu germ��, li don��s a governar aquelles ciutats a ell m��s aviat que a Tissafernes: i la mare l'assistia en aix��. Talment, que el rei no s'adonava de l'ins��dia contra ell, i es pensava que Cirus despenia en tropes per fer la guerra a Tissafernes. De manera que no li sabia gens de greu que es fessin la guerra: mes, quan Cirus enviava al rei els tributs collits de les ciutats que Tissafernes havia tingut en el seu poder.
Un altre ex��rcit s'aplegava per Cirus en el Querson��s, en front d'Abidos, de la seg��ent manera. Clearc era un refugiat lacedemoni. Cirus, havent-se posat en relaci�� amb ell, li pos�� admiraci�� i li don�� deu mil darics (2). Clearc, prengu�� l'or, reun�� un ex��rcit amb aquests diners, i sortint del Querson��s feia la guerra als Tracis que habiten al dessobre de l'Hel��lespont. I talment beneficiava als grecs, que les ciutats de l'Hel��lespont contribuint de bon grat amb
![](qr/5451/2.png)
Continue reading on your phone by scaning this QR Code
Tip: The current page has been bookmarked automatically. If you wish to continue reading later, just open the
Dertz Homepage, and click on the 'continue reading' link at the bottom of the page.